![](https://www.blogosfera.cz/wp-content/uploads/2023/08/concentration-camp-2526488_1280.jpg)
Koncentrák Buchenwald I: Oběšencův strom
Slavný spisovatel Goethe při psaní svých básní rád sedával ve stínu rozložitého dubu. Nemohl tušit, že na něm jednou jeho krajané budou věšet a mučit vězně z nedalekého koncentračního tábora.
V roce 2018 jsem na iDNES.cz zveřejnil sérii článků o koncentračním táboru Buchenwald. Čtení knih a článků se sledováním dokumentárních filmů mě zabralo skoro rok a osobně zasáhlo tak, že jsem nebyl ve stavu se k této tématice vrátit. Až do dnešního dne, byť nepřicházím s ničím novým. Rozhodl jsem se sérii umístit i na Blogosféru, využít této příležitosti a projít si znova všechny své články, s cílem pokusit se odstranit některé chyby a nalézt nové podněty.
Německé barokní město Výmar leží na řece Ilm ve spolkové zemi Durynsko. V současnosti má téměř šedesát pět tisíc obyvatel. Na přelomu 18. a 19. století se stalo centrem společenského a duchovního života a později se zařadilo k městům s bohatou kulturní historií. Bylo to hlavně díky německému básníkovi, prozaikovi, dramatikovi a politikovi. Johann Wolfgang Goethe spolu s dalším spisovatelem a básníkem Johannem Christoph Friedrichem von Schillerem považoval umění za prostředek formování harmonické osobnosti, která svobodně tvoří dobro. Podle něj umění pomáhá člověku získat skutečnou svobodu. Goethe při psaní svých děl rád sedával ve stínu rozložitého dubu, který stál nedaleko Výmaru. Strom se stal slavnou ikonou německé kultury. Rostl na kopci vysokém 478 metrů zvaném Ettersberg. Na jeho vrcholku se nachází smíšený les s jedlemi, s převahou buků a dubů a jde o jediný lesní porost v blízkém okolí.
Dnes je Ettersberg jednou z nevýznamnějších rekreačních oblastí ve spolkové zemi Durynsko. Vede k němu spousta turistických a cyklistických stezek, které navazují na existující silniční síť. Je zde také jedno místo, které patří k nejnavštěvovanějším destinacím v okolí Výmaru. Památník koncentračního tábora, jehož název překládáme jako bukový les. Německy Buchenwald. Celkem existovalo asi dvacet tisíc různých zařízení nacistického režimu, z toho devatenáct tisíc tvořila různá ghetta, věznice, tábory nucených prací a dalších kategorií. Koncentračních táborů bylo zřízeno tisíc. V šesti případech šlo o zařízení, která lze považovat za nejtemnější skvrny v historii lidstva. Místa, kde byly programově, promyšleně a systematicky vyhlazovány milióny lidských životů s chladnou a nelidskou krutostí. Zde byly používány ve velkém plynové komory a krematoria a fungoval zde strašný, strojově přesný proces, na jehož konci čekala smrt. Cílem bylo zabít co největší počet lidí, především Židů.
Dne 20. ledna 1942 proběhla konference ve Wannsee, která se konala za účasti vysokých představitelů nacistického Německa. Z pověření Hermana Göringa ji předsedal nám dobře známý SS-Obergruppenführer Reinhard Heydrich, šéf Hlavního úřadu říšské bezpečnosti a také zastupující protektor Protektorátu Čechy a Morava. Jediným bodem jednání byla koordinace konečného řešení židovské otázky a právě na základě této konference začaly plně fungovat vyhlazovací tábory. Říkalo se jim Tábory smrti a bylo jich šest. Belzec, Sobibor, Treblinka, Majdanek, Chelmno a Osvětim-Březinka (německy Auschwitz-Birkenau). Koncentrační tábory však fungovaly již o několik let dříve. Chelmno, Majdanek a Osvětim plnily úkoly táborů vyhlazovacích i koncentračních. Buchenwald nebyl vyhlazovacím Táborem smrti, „pouze“ táborem koncentračním. Podle mnohých historiků s prvotní myšlenkou na jejich zřízení přišel druhý muž Třetí říše Hermann Göring.
Koncentrační tábor, jak již vyplývá z jeho názvu, je místo sloužící k hromadné internaci nebo věznění lidí. V hierarchii Třetí říše prioritně nesloužil k programové likvidaci životů. Ale to neznamená, že se zde nesoustřeďovalo zlo. Nacistický režim zde umisťoval násilně bez řádných soudů ty, které okrádal, vykořisťoval, mučil a zabíjel. Někde byly prováděny pokusy na lidech nebo šlo o přestupní stanice do jiných, horších míst. Buchenwald patřil k místům s otrockou prací, násilím, vraždami, mučením a lékařskými pokusy. Ojedinělý byl vysokou mírou brutality důstojníků SS a různých odlišností od jemu podobných míst. V koncentračních táborech to nebyli jen Židé, kdo byli mučeni a zabíjeni. Trpěli v nich také příslušníci dalších národů. Na začátku převažovali obyvatelé samotného Německa. Učitelé, vědci, dělníci a další obyčejní lidé z měst i venkova, které spojoval nesouhlas s nástupem Adolfa Hitlera a jeho soukmenovců.
Tábor Buchenwald založilo nacistické Německo v červenci 1937 a k jeho osvobození došlo 11. dubna 1945. Jako místo pro věznění nepohodlných osob pod řízením sovětské NKVD fungoval po válce až do roku 1950. V té době slavný dub dávno nestál, zničila ho bomba při americkém náletu v srpnu 1944. Johann Wolfgang Goethe tento strom miloval. Nemohl tušit, že jednou na něm budou věšeni a mučeni vězni koncentračního tábora. Prohlašoval, že pokud padne jeho dub, padne i Německo. Německo vydrželo, ale naštěstí padl nacismus. Od konce druhé světové války uběhla řada let a občas se najde někdo, kdo se snaží vyvolávat pochyby, zda se to šílenství opravdu dělo. Využívá toho, že s tím, jak běží čas, paměť lidstva slábne. Žít v přítomnosti a neutápět se stále v minulosti je správné. Co se v ní stalo, bychom však znát měli. Jinak nedokážeme zlo rozpoznat a porazit, jakmile se v budoucnosti znovu vynoří. Proto se teď na chvíli zastavím a ohlédnu zpět.
Psáno pro iDNES.cz
Dovětek autora:
Nejsem historik. Možné chyby nebo nepřesnosti nebyly způsobeny úmyslně, ale neznalostí, neobratností nebo chybami ve zdrojích. Pokud budete mít jakékoliv pochybnosti, napište svůj názor prosím do diskuze či na e-mail sikovi108@seznam.cz.
Příště:
Koncentrák Buchenwald II: Místo zla
Zdroje:
Americký historik Flint Whitlock a jeho knihy:
Buchenwald: Peklo na kopečku, rok vydání 2013
Buchenwaldské bestie: Karl a Ilse Kochovi a lampy se stínítkem z lidské kůže, rok vydání 2015
Přežil jsem Buchenwald: Moje osobní cesta peklem, rok vydání 2016
V drápech bestie, rok vydání 2010, autor Jan Hajšman, český novinář a vězeň
Wikipedie, otevřená encyklopedie
Muzeum koncentračních táborů Buchenwald a Mittelbau-Dora
https://www.buchenwald.de/en/171/
Wikimedia Commons, Wikipedie, otevřená encyklopedie,
YouTube.cz, není-li uveden jiný zdroj nebo odkaz.
Píseň:
Skladba Oběšencův strom, zdroj Youtube.cz
Náhledový obrázek:
https://pixabay.com/cs/photos/koncentra%C4%8Dn%C3%AD-t%C3%A1bor-v%C3%A1lka-2526488/
Ohledně těch záznamů stran konference ve Wannsee. Někde jsem četl, že všechny záznamy měly být zničeny a uchoval se pouze ten jediný stenografický. Film jsem viděl taky. Na tom všem je děsivé, že trvala asi hodinu a půl a bylo rozhodnuto o likvidaci jedné rasy, nakonec 6 miliónů Židů.
Konference ve Wansee je i skvěle natočený film, přepis jediného dochovaného protokolu, mrazivý, strašlivě. V hlavní roli Heydricha dokonalý Kenneth Branag. Moc jsem zvědavý na pokračování, určitě bude dobré, jako všechny Tvé texty, Honzo.
Jardo, nedávno jsem film viděl. Branag mi nejdříve na Heydricha neseděl, ale tu hrůzu, kterou ten člověk šířil kolem sebe, ztvárnil naprosto dokonale. Hledal jsem o Wansee nějaké dokumenty nebo knihy a až na jednu nenašel skoro nic. Přitom tam vlastně začal celý holocaust. Jak je to vůbec možné? Tohle je samo o sobě strašné. Děkuji a měj se
Pamatuji si, že jsem podrobně prozkoumal v Aj všechny životopisy zúčastněných. Ono toho k té konferenci podle mě není moc co dodat, velmi krátká se stenografickým zápisem. Ten prostě hovoří za vše. Ale fakt je ten, že něčemu tak zásadnímu je věnováno strašně málo. Téměř nikdo z nich nepotrestán anebo minimálně, možná proto je kolem toho dost velké ticho.
Zdravím Vás, Honzo, a moc děkuji. Je stále třeba si připomínat tato fakta a to z prostého důvodu, že bláhová představa, že se to nemůže nikdy vrátit, bere v těchto dnech za své. Jsem zvědav na pokračování.
Děkuji Tomáši. Vim, že se opakuji, když sem dávám starší texty z iDNES.cz. Ani nevíte, jak rád bych psal pro Blogosféru originálni příbéhy, sem chci totiž dávat hlavně povídky. Jenže práce mě v posledním roce tak drtí, že realizují sotva desetinu nápadů.
Jsem Vám, Honzo, vděčný za Vaše příspěvky a samozřejmě chápu, že není tolik času. Vaše „černé historky“ baví nejen mne, A historické exkursy jsou nesmírně zajímavé. Děkuji.